OBČAN KANE
Vstup zakázán.
Poupě.
Aktuální zprávy!
Úmrtí: majitel Xanadu
V Xanadu nařídil Kubla Khan vybudovat majestátní palác.
Legendární bylo Xanadu,
místo kde Kubla Khan nechal vybudovat svůj majestátní palác.
Dnes téměř stejně legendární jako floridské Xanadu
největší soukromé letovisko.
Zde na pustých plážích Zálivu, byla objednána....
a úspěšně navršena soukromá hora.
Sto tisíc stromů, dvacet tisíc tun mramoru
tvoří xanadskou horu.
Výbava Xanadského paláce:
Obrazy, malby, sochy, rozmanité kameny z jiných paláců.
Sbírka všeho.
Tak velká, že by nemohla být nikdy sepsána nebo oceněna.
Dost pro deset muzeí, kořist z celého světa.
Xanadské zvířectvo:
Ptactvo ze vzduchu, ryby z oceánu, Zvěř z pláně i z džungle
vždy dva jednoho druhu, největší soukromá zoo od dob Noemovy archy.
Stejně jako faraóni
zanechal pán Xanadu mnoho kamenů, aby vyznačil svůj hrob.
Od dob pyramid
je Xanadu nejnákladnější monument
který pro sebe člověk stvořil.
Minulý týden se v Xanadu konal největší a nejzvláštnější pohřeb roku 1941.
Minulý týden, zde v Xanadu
odešel jeho pán na odpočinek...
Významná osobnost našeho století
americký Kubla Khan:
Charles Foster Kane.
Ukázalo se, že pro 44 miliónů čtenářů ve Spojených státech bylo zajímavější samotné jméno Kane,
než zprávy v jejich novinách. Byl to nejtroufalejší muž své i kterékoli jiné generace.
Skromné počátky v této zchátralé budově upadajícího deníku.
Kaneovo impérium, ve své slávě
drželo nadvládu na 37 novinami, dvěma svazy
rádiovou sítí,
impérium nad impériem.
První obchody s potravinami, papírny,
...obytné budovy, továrny, lesy, zaoceánské lodě.
Impérium, kterým po padesát let
tekl nekonečný proud
třetího nejbohatšího zlatého dolu na světě.
Původ Kaneova bohatství proslul jako americká legenda.
Jak byla hospodyni Mary Kanevé dlužícím strávníkem v roce 1868
odkázána údajně bezcenná smlouva na opuštěné naleziště:
Coloradskou žílu.
O padesát sedm let později, před vyšetřováním kongresu
Walter P. Thatcher, velká osobnost Wall Streetu
po léta hlavní cíl kritiky Kaneových novin ohledně jemu svěřené důvěry
vzpomíná na cestu, kterou v mládí vykonal.
Má firma byla stanovena paní Kaneovou správcem...
nad velkým bohatstvím, které nabyla v nedávné době.
Bylo jejím přáním abych se ujal toho chlapce, Charlese Fostera Kanea.
Pane předsedo, není pravda, že vás při té příležitosti Charles Foster Kane
osobně napadl, poté co vás udeřil sáňkami do břicha?
Pánové, přečtu komisi připravené prohlášení,
které jsem si s sebou přinesl a teprve poté neodpovím na hloupé otázky.
Pan Charles Foster Kane, který ve vší podstatě svého sociálního přesvědčení
a nebezpečným vystupováním vytrvale napadal
americké tradice soukromého vlastnictví
iniciativu a příležitost k pokroku
není vlastně více méně ničím než komunistou.
Téhož měsíce na Union Square.
Slova "Charles Foster Kane"
jsou hrozbou pro každého dělníka v této zemi.
Dnes je tím, čím vždy byl a také vždy bude...
Fašistou!
A přesto další názor...
Jsem, byl jsem a budu jen jedním: Američanem. Charles Foster Kane
1895 až 1941 Člověk jedná v každém věku; v dospělosti vládne.
Kane prosazoval vstup své země do jedné války
byl proti její účasti v jiné.
Vyhrál při nejmenším volby jednoho amerického prezidenta.
Mluvil za milióny Američanů.
Byl nenáviděn mnohem více.
Za čtyřicet let se v Kaneových novinách neobjevilo
veřejné téma, ke kterému by jeho noviny nezaujaly jasné stanovisko.
Žádný veřejný činitel, kterého by Kane osobně nepodporoval nebo neodsuzoval.
Často podporoval, poté odsoudil.
Jen málo soukromých životů bylo více veřejných.
Dvakrát ženat, dvakrát rozveden.
Poprvé za prezidentovu neteř
Emily Nortonovou, která jej opustila v roce 1916.
Zemřela v roce 1918 při autonehodě spolu s jejich synem.
Šestnáct let po svém prvním sňatku
dva týdny po svém prvním rozvodu
se Kane oženil se Susan Alexanderovou,
zpěvačkou, na radnici v Trentonu, New Jersey.
Pro svou druhou ženu, někdejší operní zpěvačku Susan Alexanderovou
postavil Kane Městskou operu v Chicagu.
Cena: tři milióny dolarů.
Naplánované pro Susan Alexander Kaneovou, zpola dokončené než se s ním rozvedla
stále nedokončené
Xanadu.
Cena: Kdo ví.
V politice byl vždy snoubencem, nikdy manželem.
Ačkoli Kane silně ovlivňoval veřejné mínění
po celý svůj život nebyl do volené funkce voliči své země nikdy podpořen.
Ale kdysi byly Kaneovy noviny vskutku silné
a kdysi byla výhra téměř jeho.
V roce 1916, jako nezávislý kandidát na guvernéra
s podporou těch nejlepších, které země nabízela
Bílý dům se zdál dalším lehkým krokem v bleskové politické kariéře
potom, náhle, méně než víkend před volbami...
Kandidát Kane přistižen v hnízdečku lásky se "zpěvačkou" ...prohra.
Ostudná, potupná.
Prohra připravovaná po dvacet let, příčina reformy ve Spojených státech
navždy ukončila politické šance pro Charlese Fostera Kanea.
Poté, v prvním roce velké ekonomické krize
Kaneovy noviny ukončily činnost.
Pro Kanea to během čtyř krátkých let znamenalo...
krach.
Jedenáct Kaneových listů se spojilo, většina byla prodána, zničena.
Amerika dál četla Kaneovy noviny a sám Kane byl vždy zprávou.
Je to správně?
Nevěřte všemu, co slyšíte v rádiu.
-Přečtěte si Vyšetřovatele. -Jak se vám jevily obchodní podmínky v Evropě, pane Kane?
Jak jsem získal obchodní smlouvy v Evropě, pane Bonesi?
S velkými potížemi.
Jste rád, že jste zpátky, pane Kane?
Vždy jsem rád zpátky doma, mladý muži. Jsem Američan.
Vždy jsem byl Američan. Ještě něco?
Když jsem byl já reportér, ptali jsme se jich mnohem rychleji. Do toho, mladíku!
Co si myslíte o vyhlídce války v Evropě?
Mluvil jsem s odpovědnými představiteli Anglie, Franci, Německa a Itálie.
Jsou dost inteligentní, aby se nepouštěli do plánu, který by očividně znamenal konec civilizace.
Dávám vám své slovo, že žádná válka nebude.
Kane pomohl změnit svět
ale Kaneův svět je dnes už historií
a sám velký bulvární novinář žil, aby se stal historií
přežil svou moc, aby to dokázal.
Sám ve svém nikdy nedokončeném, již chátrajícím paláci
stranou, zřídkakdy navštěvován, nefotografován
císař novinového papíru nadále řídil své upadající impérium.
Marně se snažil ovlivňovat, tak jako kdysi
osudy národa, který mu přestal naslouchat
který mu přestal věřit.
Poté minulý týden, tak jako jednou za každým z nás
přišla si smrt pro Charlese Fostera Kanea.
Aktuální zprávy!
A je to.
Zůstaňte připraveni. Řeknu vám, kdybychom to chtěli pustit znova.
Tak, co vy na to, pane Rawlstone? -Jak se vám to líbí, chlapci?
-Víte, sedmdesát let lidského života. -To by se stěží vešlo do filmového týdeníku.
Je to tak akorát, ale potřebuje to jasný směr.
Všechno, co jsme na tom plátně viděli, bylo, že Charles Foster Kane zemřel.
To vím. Čtu přece noviny.
Nestačí jenom říct, co člověk vykonal
musíte vyjádřit, kým doopravdy byl.
Počkejte. Jaká byla Kaneova poslední slova?
Vzpomínáte si, chlapci?
Jaká byla ta poslední slova, která zde řekl?
Možná nám o sobě všechno pověděl na svém smrtelném loži.
-Jo, možná také ne. Možná - - - Všechno, co jsme na tom plátně viděli, byl významný Američan.
-Jeden z nejvýznamnějších. -Jak se liší od Forda, Hearsta nebo Johna Doea?
- Jo, správně. -Něco vám povím, předsmrtná slova toho chlapa--
Co tedy řekl? My nečteme noviny.
Když Charles Foster Kane zemřel, řekl jedno slovo:
"Poupě."
To je všechno, co řekl? Drsnej chlap.
Ano, "Poupě." Pouze toto jediné slovo.
-Ale, známe ji? -Co to bylo?
Máme zde muže, který mohl být prezidentem
který byl milován, stejně jako nenáviděn a diskutován
jako žádný člověk naší doby, ale když zemřel
nazval to, co měl na mysli, Poupětem.
-Co to má znamenat? -Závodní kůň, na kterého kdysi vsadil.
-Jo, který nedoběhl do cíle. -Dobře, ale ve kterém závodě?
Poupě.
-Thompson. -Ano, pane.
Dejte tomu týden, dva, pokud budete muset.
Nemyslíte, že když právě zemřel--
Odhalte, co myslel Poupětem. Sejděte se s kýmkoli, kdo ho kdy znal
tedy, dobře znal.
Ten vedoucí jeho....
Bernstein. Jeho druhá manželka. Je stále naživu.
Susan Alexander Kane.
-Vede noční podnik v Atlantic City. -Jo, přesně tak.
Poznejte je všechny. Spojte se s každým, kdo pro něj kdy pracoval
kdokoli ho miloval, kdokoli nenáviděl jeho kuráž.
Nemyslím tím samozřejmě, abyste procházeli městské seznamy.
Hned se do toho pustím, pane Rawlstone.
Dobře. Poupě, živé nebo mrtvé.
Pravděpodobně se ukáže, že to bude úplná hračka.
Slečno Alexanderová.
To je pan Thompson, slečno Alexanderová.
Dala bych si další drink, Johne.
Hned to bude. Dáte si něco, pane Thompsone?
-Prosil bych whisky se sodou a s ledem. -Kdo vám řekl, že se můžete posadit?
Myslel jsem, že bychom si možná mohli promluvit.
Myslete znovu.
Copak mě už nemůžete nechat na pokoji?
Starám se o své věci, tak to dělejte také.
Kdybych si s vámi mohl jen na chvíli promluvit, slečno Alexanderová. Rád--
Rád bych se vás-- Odejděte odsud.
Vypadněte!
-Omlouvám se. -Jděte pryč.
-Snad tedy někdy příště. -Pryč.
Gino.
Přines jí další sklenku.
Ona prostě nechce mluvit s nikým, pane Thompsone.
V pořádku.
-Zase dvojitou?
-Jo.
Dobrý den, chci spojit New York City.
Courtland 79970. Tady je Atlantic City 46827. Dobře.
-Ona je.... -Jo...
Dostane se z toho.
Věřte mi, ještě než vychladne, bude o panu Kaneovi mluvit stejně tak, jako kdykoli--
-Haló. -Předtím.
Tady Thompson. Spojte mě prosím se šéfem.
Pane Rawlstone? Nechce mluvit.
Druhá paní Kaneová. O Poupěti ani ničem dalším.
Volám z Atlantic City.
Zítra, ráno jedu do Philadelphie, do Thatcherovy knihovny. Prohlédnu si jeho deník.
Už mě očekávají.
Pak mám domluvenou schůzku s jeho generálním ředitelem v New Yorku. Jak že se to jmenuje? Bernstein.
Pak se vracím zpátky sem.
Ano, navštívím každého...kdo je ještě naživu. Nashledanou, pane Rawlstone.
-Hej.... -John.
Johne, možná byste mi mohl pomoci.
Když ještě mluvila o panu Kaneovi, zmínila se někdy o Poupěti?
"Poupě"?
Děkuji, pane Thompsone, díky.
Vlastně, hned druhý den, co toho byly plné noviny
jsem se jí na to zeptal.
Nikdy o Poupěti neslyšela.
Řiditelé Thatcher Memorial Library mě požádali, abych vám připomněla
podmínky za jakých si můžete
prohlédnout určité části nevydaných pamětí pana Thatchera.
-Pamatuji si je. -Ano, Jenningsi, Přivedu ho dovnitř.
-Vše, co žádám je pouhá hodina-- -Za žádných okolností
nesmíte použít přímé citace z jeho rukopisu. Můžete mě následovat.
To nebude problém. Pátrám jen po--
Jenningsi.
Děkuji vám, Jenningsi.
Musím vás požádat, abyste opustil tuto místnost přesně v půl páté.
Omezíte se pouze, abychom si rozuměli
na kapitoly rukopisu pana Thatchera týkající se pana Kanea.
To je vše, o co se zajímám.
Děkuji vám.
Stránky 83 až 142.
-Poprvé jsem potkal pana Kanea v roce 1871-
No tak, kluci.
-Buď opatrný, Charlesi. -Paní Kaneová.
Zavaž si šálu kolem krku, Charlesi.
Paní Kaneová, myslím, že bychom mu to měli říci nyní.
Ano, jen podepíšu ty papíry, pane Thatchere.
Zdá se mi, že zapomínáte, že jsem otcem toho chlapce.
Bude to přesně tak, jak jsem to řekla panu Thatcherovi.
Chci říct, že tady nejde o Colorado. Nechápu jen proč nemůžeme vychovávat svého syna
jen proto, že jsme přišli k penězům.
Kdybych chtěl, mohl bych jít i k soudu. Jako otec na to mám právo.
Strávník, který zaplatí své účty a nechá za sebou bezcenné akcie....
Ten majetek je můj stejně tak jako kohokoli jiného
teď, když to má hodnotu. A kdyby měl Fred Graves ponětí
že se tohle stane, vystavil by doklady na obě naše jména.
-Ale jsou vystavené na jméno paní Kaneové. -Peníze za stravu dlužil nám oběma.
-"Rozhodnutí banky je v každém případě--" -Nedovolím, aby si poslala mého syna pryč s nějakým--
-Chci, abys přestal s těmi nesmysly. -Jsme trochu nevychovaní--
"Rozhodnutí banky týkající se jeho vzdělání...
"...místa bydliště, je konečné."
-Představa, že banka bude opatrovníkem-- -Přestaň s těmi nesmysly, Jime.
"Přebereme plnou správu nad coloradskou žílou"
což opakuji, paní Kaneová - vy jste výhradní majitelkou.
-Kde to mám podepsat, pane Thatchere? -Zde.
Mary, naposledy tě žádám.
Myslí si snad někdo, že jsem nebyl dobrý manžel nebo otec--
Suma padesáti tisíc dolarů ročně
...bude vyplácena vám a panu Kaneovi tak dlouho, jak dlouho budete naživu
a následně tomu, kdo vás přežije.
-No, doufejme, že to tak bude nejlepší. -Bude.
Proč nemůžu vychovávat svého vlastního syna, to mi vážně nejde na rozum...
Pokračujte, pane Thatchere.
Vše ostatní, jistina, stejně tak jako vydělané peníze
budou spravovány bankou v úschově pro vašeho syna Charlese Fostera Kanea
dokud nedosáhne svých dvaceti pěti let, kdy
nabyde plného vlastnictví.
Charlesi!
Pokračujte, pane Thatchere.
Je skoro pět. Nemyslíte, že už bych se měl raději setkat s chlapcem?
Už jsem mu zabalila kufr.
Mám ho pro něj sbalený už týden.
Dohodl jsem učitele, který se s námi setká v Chicagu.
Býval bych ho sem vzal s sebou, ale....
-Charlesi. -Podívej, mami.
Pojď už raději dovnitř.
-Podívejme, to je ale sněhulák. -Vyndal jsem mu fajfku z pusy.
Postavil jsi ho sám?
Možná mu přidělám nějaké zuby a vousy.
Toto je pan Thatcher, Charlesi.
-Dobrý den. Jak se máš, Charlesi?
Pochází z východu.
-Tati. -Ahoj, Charlie.
Charlesi!
Ano, mami.
Pan Thatcher tě sebou vezme dnes večer na výlet.
Pojedete desítkou.
To je ten vlak se všemi těmi světly.
Ty jedeš taky, mami?
Ne. Tvoje matka nepojede hned teď, ale při...
Kam to jedu?
Jedeš si prohlédnout Chicago a New York a možná Washington, že ano, pane Thatchere?
To rozhodně.
Přál bych si být chlapcem, který jede poprvé na takový výlet.
-Proč nejedeš s námi, mami? -My musíme zůstat tady, Charlesi.
Ode dneška budeš žít s panem Thatcherem, Charlie.
Budeš bohatý. Máma si představuje, tedy, že
oba jsme se rozhodli, že tohle není to pravé místo kde by si měl vyrůstat.
Nejspíš jednou budeš nejbohatší muž na světě
a měl bys dostat-- -Nebude se ti stýskat, Charlesi.
Stýskat si? Jistě, že ne. Budeme se spolu výborně bavit, to se neboj.
Podáme si ruce. No tak. Nenaháním ti snad hrůzu nebo ano?
-Co ty na to? Potřeseme si rukama. -Proč, Charlesi.
-Páni, skoro si mě zranil. -Charlie!
Sáňky nejsou na vrážení do lidí, ale na klouzání.
Mami!
-Ty malej-- -Jime!
Je mi to líto, pane Thatchere.
To dítě potřebuje pořádný výprask.
-Tohle si myslíš, že ano, Jime? -Ano.
Právě proto chci, aby byl vychovánán někde, kde se k němu nedostaneš.
Tak, Charlesi
Veselé vánoce. -Veselé vánoce.
A šťastný nový rok.
Na závěr
bych ti rád připomněl tvé 25. narozeniny, které se již blíží
tvou úplnou nezávislost na společnosti
Thatcher and Company, stejně jako nabytí plné zodpovědnosti
za šestý největší soukromý majetek na světě.
-Máte to? -"Třetí největší soukromý majetek na světě."
Myslím, že si plně neuvědomuješ odpovědnost pozice, kterou zaujmeš.
Přikládám proto, abys mohl vše zvážit
seznam tvých podílů, s četnými odkazy.
-"Drahý pane Thatchere." -To je od pana Kanea.
-Pokračujte. -"Promiňte, že se nezajímám o zlaté doly,
"...ropné vrty, lodní dopravu nebo nemovitosti."
Nezajímá se?
"Jeden bod vašeho seznamu mě zaujal: newyorkský Vyšetřovatel.
"Malé noviny, které jsme získali v řízení pro nezaplacenou hypotéku.
"Prosím, neprodávejte je. Vracím se zpět do Ameriky, abych se toho ujal.
"Myslím, že by bylo zábavné řídit noviny.
"Myslím, že by bylo zábavné řídit noviny."
"Traction Trust odhalen." (městská železnice)
"Traction Trust ždímá veřejnost"
"Traction Trust smeten Vyšetřovatelem."
"Majitelé bytů odmítají vyklidit chudinskou čtvrt."
"Vyšetřovatel vítězí v bojích o chudinskou čtvrt."
"Wall Street podporuje podvody s mědí."
"Zloději mědi obžalováni."
"Španělské galeony poblíž pobřeží Jersey."
To je skutečně tvá představa, jak se vedou noviny?
Nevím, jak vést noviny. Zkouším všechno, co mě napadne.
Nesnažíš se zrovna dokonale. Víš přece, že není nejmenšího důkazu o tom
válečném loďstvu u pobřeží Jersey. -Dobrý den, pane Bernsteine.
Můžete dokázat, že není?
Pane Bernsteine, rád bych vám představil pana Thatchera.
-Pan Leland. -Dobrý den.
Pan Thatcher, můj bývalý poručník.
Nemáme žádná tajemství před našimi čtenáři, pane Bernsteine. Pan Thatcher je jedním z našich nejvěrnějších čtenářů.
Ví o nedostatcích každého výtisku Vyšetřovatele, co jsem ho převzal. Čtěte.
"Dívky na Kubě jsou rozkošné. Stop. Mohu zaslat básně...
"...o scenérii, ale nerad bych utrácel vaše peníze. Stop.
"Na Kubě se neválčí." Podepsán "Wheeler". Chcete odpovědět?
Ano. Drahý Wheelere: Dodejte mi ty básně, já zajistím válku.
-To je skvělé, pane Kane. -Taky se mi to líbí. Odešlete to hned teď.
Přišel jsem za tebou, kvůli té tvé kampani.
Kampani Vyšetřovatele proti Dopravnímu podniku.
Pane Thatchere, nevíte o něčem, co bychom proti nim mohli použít?
Pořád ještě študák, že?
Ó kdepak, pane Thatchere. Byl jsem z univerzity vyloučen. Z hodně univerzit, vzpomínáte? Já ano.
Charlesi, myslím, že bych ti měl připomenout skutečnost, na kterou jsi možná zapomněl.
Jsme hlavními akcionáři Dopravního podniku.
Problém je v tom, že si neuvědomujete, že mluvíte ke dvěma lidem.
Jako Charles Foster Kane, který vlastní 82,364 procent akcií
Veřejné dopravy, přednostní. Vidíte, mám obecnou představu o svých podílech.
Mám pro vás pochopení. Charles Foster Kane je mizera
jeho noviny by se měli zavřít, měl by být vytvořen výbor a bojkotovat ho.
Jste-li schopen vytvořit takový výbor, můžete mě položit přispěním tisíce dolarů.
-Můj čas je-- -Na druhé straně jsem vydavatelem Vyšetřovatele.
A je tedy mou povinností, svěřím vám malé tajemství. Ostatně to bude i mým potěšením
vidět, že ta skupina pracujících lidí nebude okrádána bandou
penězi posedlých zlodějů, jen proto
že nemají nikoho, kdo by se staral o jejich zájmy.
Podělím se s vámi ještě o jedno malé tajemství, pane Thatchere:
Myslím, že já jsem ten, kdo se o to postará. Víte, mám na to peníze i charakter.
Když se nepostarám o zájmy nerovnoprávných, udělá to někdo jiný.
-Možná někdo bez peněz nebo bez schopností. -Ano, ano--
-To by bylo velmi nepříjemné. -Peníze a schopnosti.
Vyděl jsem dnes tvou účetní uzávěrku.
-Á, opravdu? -Řekni mi, upřímně chlapče
nemyslíš si, že je trochu nemoudré pokračovat v tomhle lidumilném podniku
tenhle Vyšetřovatel, který tě stojí milión dolarů ročně?
Máte pravdu, pane Thatchere. Prodělal jsem milión dolarů minulý rok. Prodělám milión i v tomto roce.
A očekávám, že prodělám milión dolarů i příští rok.
Víte, pane Thatchere. Při rychlosti miliónu dolaru ročně
budu muset tohle místo zavřít za šedesát let.
-V zimě roku 1929.-
"Při vší úctě k výše zmíněným novinám...
"...se zmíněný Charles Foster Kane...
"...tímto vzdává veškeré kontroly...
"...a všech příslušných organizací...
"...a jakýchkoli všech dalších novin, tiskařského a nakladatelského majetku všeho druhu a formy...
"...a souhlasí, že se navíc vzdává všech nároků--"
-Což znamená, že jsme úplně zruinováni. -No, řekl bych, bez hotovosti.
No dobře, pane Bernsteine.
Přečetl jsem si to, pane Thatchere, jen to podepíšu a půjdu domů.
Jsi dost starý na to, aby si mi říkal pane Thatchere, Charlesi.
Vy jste moc starý na to, abych vám říkal jinak.
Vždycky jste byl moc starý.
"Jako protihodnotu, souhlasí Thatcher and Company...
"...vyplácet Charlesi Fosteru Kaneovi, tak dlouho, dokud bude živ--"
Mé kapesné.
"Budeš nadále udržovat značnou míru kontroly...
"...nad svými novinami. Míru kontroly?"
A my bychom měli vyhledávat tvé rady.
Tenhle finanční propad je přechodný.
Vždy je tady šance, že umřeš bohatší než já.
Jisté je, že umřu bohatší, než jsem se narodil.
Nikdy neztrácíme tolik, kolik vyděláme.
Ano, ano, ale tvoje metody. Víš, Charlesi
nikdy jsi neprovedl jedinou investici. Vždy si používal peníze jen....
K nakupování.
Matka měla vybrat méně spolehlivého bankéře.
Vlastně jsem vždycky doplácel na tenhle zděděný majetek.
Víte, pane Bernsteine
kdybych nebyl tak moc bohatý
mohl jsem být opravdu dobrým člověkem.
Myslíš, že jím nejsi?
Myslím, že mi to šlo poměrně dobře v rámci možností.
Čím bys tedy rád byl?
Vším, co nenávidíte.
Prosím za prominutí, pane? Co jste to říkal?
-Je půl páté. Že ano, Jenningsi? -Ano, madam.
Dostalo se vám velice vzácné pocty, mladý pane.
-Našel jste to, co jste hledal? -Ne.
-Vy nejste Poupě nebo ano? -Cože?
Poupě, a vy se jmenujete Jennings, není to tak?
Nashledanou, vážení. Děkuji, že jsem mohl využít vaši posluchárnu.
Jestli jsem zaneprázdněn? Já? Jsem předseda komise.
Já mám čas pořád. Co byste chtěl vědět?
Pane Bernsteine, mysleli jsme možná.... Kdybychom mohli zjistit, co myslel těmi posledními slovy
když umíral. -Tím "Poupětem"?
Možná nějakou dívku?
Točilo se jich kolem něj v počátcích mnoho.
Je dost nepravděpodobné, že by pan Kane mohl náhodou někoho potkat
a potom o padesát let později, na smrtelném loži--
Víte, jste pohledný mladý muž, pane Thompsone.
Člověk si zapamatuje mnoho věcí, o kterých byste řekl, že je zapomene.
Vemte si třeba mě.
Jednoho dne, bylo to v roce 1896, jsem jel na trajektu do Jersey
a jak jsme vyplouvali, další trajekt vplouval dovnitř
a na něm stála jedna dívka, která čekala, než vystoupí.
Měla na sobě bílé šaty.
V ruce držela bílý slunečník.
Viděl jsem jí pouze jednu vteřinu.
Ona si mě ani nevšimla, ale vsadím se, že od té doby neuplyne měsíc
co bych na tu dívku nepomyslel.
-S kým jste se ještě setkal? -No, byl jsem v Atlantic City.
Susie?
Děkuji.
Volal jsem jí den poté, co zemřel.
Myslel jsem, že by někdo možná měl.
-Nemohla ani dojít k telefonu. -Zajedu se za ní znovu podívat za pár dní.
Pokud jde o Poupě, pane Bernsteine.
Nepamatujete si něco, o čem jste s panem Kanem hovořil, co by mělo nějakou souvislost.
Byl jste s ním od začátku.
Ještě dříve, mladíku. A teď už je po všem.
Zkoušel jste se sejít s někým jiným kromě Susie?
Nikoho jiného jsem neviděl, ale pročetl jsem si deník Waltera Thatchera.
-Thatcher, ten člověk byl největší hlupák, kterého jsem kdy potkal. -Vydělal obrovské množství peněz.
Dobrá, není těžké vydělat spoustu peněz
když všechno, po čem toužíte, je vydělat spoustu peněz.
Vemte si pana Kanea. Nebyly to peníze, po čem toužil.
Thatcher ho nikdy nepochopil. Občas jsem nemohl ani já.
Víte, koho byste ještě mohl navštívit? Pana Lelanda.
Byl nejbližším přítelem pana Kanea. Chodili spolu do školy.
Harvard?
Ó, Harvard, Yale, Princeton, Cornell, Switzerland.
Vyhodili ho z mnoha univerzit.
Pan Leland neměl nikdy ani niklák.
Jedna z těch rodin, která má miliónového otce
a pak se jednoho dne zastřelí a vyjde najevo, že nezůstalo nic než dluhy.
Byl s panem Kane a se mnou
ten den, kdy pan Kane převzal Vyšetřovatele.
Dobře se na to podívej, Jedediahu.
-Bude to tu vypadat úplně jinak během pár dnů. -Pojďme.
V tomhle baráku nejsou žádné ložnice. Sídlí v něm noviny.
Platím vás, pane, za názory nebo za odvoz?
-Jedediah. -Až po vás, pane Kane.
Omluvte mě, pane, ale já....
Vítejte, pane Kane. Vítejte.
Vítejte v Vyšetřovateli, pane Kane.
Jsem Herbert Carter, šéfredaktor.
-Děkuji vám, pane Carter. Toto je pan Leland-- -Jak se máte, pane Leland?
Náš nový divadelní kritik. Doufám, že jsem je nespletl, Jedediahu.
-Jde o divadelní kritiku, správně? -Přesně tak.
-Stojí kvůli mě? -Vám? Ó, pane Kane.
Stojí?
-Jak se vám daří? -Docela dobře.
Myslel jsem, že by to bylo pěkné gesto.
-Řekněte jim prosím, ať se posadí, ano? -Nový vydavatel.
-Můžete se vrátit ke svým povinnostem, pánové. -Děkuji.
-Nevěděl jsem o vašich záměrech. -Já sám o nich nevím.
-Když na to přijde, nemám žádné plány. -Ne?
Kromě toho vydávat noviny.
-Pane Bernsteine. -Ano, pane Kane.
Pane Cartere, to je pan Bernstein.
-Pan Bernstein je můj generální ředitel, pane Cartere. -Jak se máte? -Jak se máte, pane Cartere?
-Pane Cartere. -Jak se máte? -Pane Cartere!
-Ano, pane Bernstein. -Stein.
-Kane. -Pane Cartere, tohle je vaše kancelář?
Moje malá osobní svatyně je vám k dispozici.
-S dovolením. -Ale nemyslím si, že bych vám rozuměl.
Pane Cartere, budu bydlet ve vaší kanceláři tak dlouho, jak budu muset.
-Budete zde bydlet? -Ano, správně. -Ano?
-S dovolením. -Ale ranní noviny, pane Kane, po všem--
S dovolením.
Ve skutečnosti máme zavřeno dvanáct hodin denně.
Pane Cartere, to je jedna z věcí, která se zde bude muset změnit.
-Zprávy přicházejí dvacet čtyři hodin denně. -Dvacet čtyři?
-Přesně tak. -S dovolením.
Pane Kane, to je nemožné....
Nakreslil jsem tuhle karikaturu. Jako karikaturista nejsem moc dobrý.
To tedy nejsi.
Jsi divadelní kritik, Lelande.
-Ještě pořád jíš? -Pořád mám hlad.
Teď se podívejte pane Cartere. Tady je titulní článek z Chroniclu
o paní Harry Silverstonové z Brooklynu, která je nezvěstná.
Pravděpodobně byla zavražděna. Tady je její fotka z Chroniclu. Proč o tom není zmínka v Vyšetřovateli?
Protože tady vedeme noviny...
-Josephe, úplně umírám hlady. -...ne nějaký bulvární plátek.
Ano správně.
Pane Cartere, v Chroniclu je tří sloupkový titulek.
Proč nemá Vyšetřovatel tří sloupkový titulek?
Zprávy nebyly dostatečně důležité.
Pane Cartere, velký titulek dělá velké zprávy.
-Přesně tak! -Ta vražda paní Harry Silverstonové--
Neexistuje žádný důkaz, že byla zavražděna nebo že by byla mrtvá.
Píše se tu, že je nezvěstná. Sousedé začínají mít podezření.
Není naším úkolem informovat podle klepů ženských v domácnosti.
Kdybychom se zabývali takovými věcmi, mohli bychom denně naplnit vydání dvakrát tolik.
Právě o takové věci se do teď budeme nadále zajímat.
Chci, abyste poslal svého nelepšího člověka za panem Silverstonem do Brooklynu.
Ať řekne panu Silverstonovi, že když okamžitě neukáže svou ženu, paní Silverstonovou
tak že ho Vyšetřovatel nechá zatknout.
A řekněte panu Silverstonovi, že je detektiv z....
-Ústředí. -Ústředí.
Jestli začne mít pan Silverstone podezření a bude chtít vidět průkaz vašeho člověka
váš člověk bude pobouřen a nazve pana Silverstona anarchistou.
Nahlas, aby to mohli slyšet sousedé. Jsi připraven na snídani, Jedediahu?
Nevidím důvod, proč by slušné noviny--
Mockrát vám děkuji, pane Cartere. Nashledanou.
Nashledanou.
Noviny! Přečtěte si o tom všechno!
Vše se dočtete v ranním vydání Chroniclu!
Záhada o dámě, která zmizela v Brooklynu.
Přečtěte si o tom všechno v ranním vydání Chroniclu!
Brzy už budeme na ulici, Charlie, dalších deset minut.
Pozdě o tři hodiny a padesát minut, ale zvládli jsme to.
-Unaven? -Náročný den.
-Promarněný den. -Promarněný? -Charlie--
Akorát jste dnes v noci udělali čtyřikrát tlustší vydání. To je vše.
Trochu jsem upravil titulní stranu, pane Bernsteine. To nestačí.
Musím do těch novin vložit něco víc, než jen fotografie a písmo.
Musím z newyorského Vyšetřovatele udělat něco stejně důležitého pro New York
jako je plyn v této lampě.
Co hodláš dělat, Charlie?
Prohlášení o zásadách. Nesměj se, Jedediahu.
Mám to tady všechno sepsané.
Nechcete-li dělat žádné sliby, nechcete je dodržovat.
Tyto se dodržovat budou.
"Poskytnu lidem tohoto města
denní tisk, který bude sdělovat všechny zprávy otevřeně."
-"Také zajistím--" -To jsou dvě prohlášení začínající na "Já."
Lidé budou vědět, kdo je za to zodpovědný
a dostanou v Vyšetřovateli fakta, rychle, jednoduše a zábavně.
A žádné individuální zájmy nebudou překážet pravdě.
"Zajistím jim také bojujícího a neúnavného zastánce jejich práv
jako občanů a lidských bytostí."
Podepsán:
"Charles Foster Kane."
-Můžu si to nechat, Charlie? -Nechám to vytisknout.
Solly!
Ano, pane Kane?
Chci aby si přidal tento úvodník v rámečku na titulní stranu.
Dnešní?
Přesně tak, Solly, což znamená že ji musíme znovu předělat, že ano, Solly?
-Ano. -Běž dolů a řekni jim to.
Dobře. -Solly!
Až s tím budeš hotov, rád bych to dostal zpátky.
Rád bych si tenhle mimořádný kus papíru nechal u sebe.
Mám tušení, že by se z toho mohlo vyklubat něco velmi důležitého.
-Dokument... -Jistě.
...jako vyhlášení nezávislosti nebo ústava
a moje první vysvědčení ve škole.
Vyšetřovatel: náklad 26.000
Chronicle: náklad 495.000 Vím, že jste unaveni, pánové, ale vzal jsem vás sem z jistého důvodu.
-Tahle malá pouť nám hodně pomůže. -Chronicle jsou skvělé noviny.
Chronicle má skvělou myšlenku. Všimněte si toho nákladu.
495,000. Ale pane Kane, podívejte se, kdo pro Chronicle pracuje.
-S nimi není takový náklad žádný problém. -Máte pravdu, pane Bernsteine.
Víte, jak dlouho Chroniclu trvalo dát takovou redakci dohromady?
-Dvacet let. -Dvacet let? Dobrá.
Před šesti lety, jsem se podíval na fotografii nejvýznamnějších světových novinářů.
Cítil jsem se jako dítě před cukrářstvím.
Dnes večer, o šest let později, mám svoje cukrovinky, všechny.
Pánové, vítejte v Vyšetřovateli.
Udělejte jednu kopii té fotografie navíc a pošlete ji do Chroniclu.
Ale všechny vás potěší, až se dozvíte, že náš náklad byl dnes ráno
největší v New Yorku: 684,000.
684,132.
Správně.
Doufám, že mi prominete mou nezdvořilost, když vás teď opustím.
Příští týden jedu do zahraničí na dovolenou.
Slíbil jsem doktorovi, že odjedu, jen jak budu moci.
Teď si uvědomuji, že nemohu.
Povězte, pane Kane, dokud ještě slibujete
v Evropě je mnoho obrazů a soch, které jistě ještě nekoupil.
Nemůžete mě vinit, pane Bernsteine.
Vytvářeli sochy po dva tisíce let.
A já je kupuji teprve pět.
-Slibte mi to, pane Kane. -Slibuji, pane Bernsteine.
-Děkuji.
-Pane Bernsteine? Ano?
Neočekáváte ode mě, že dodržím některý z těch slibů, že ne?
A teď, pánové!
Vaši úplnou pozornost, prosím vás.
Vyhlásíme válku Španělsku nebo ne?
Ó, mami, už jsou tady. Zastřelte mě, dokud jsem šťastný.
Řekl jsem, "vyhlásíme válku Španělsku nebo ne?"
Vyšetřovatel ji už vyhlásil.
Ty skleslý, nevhodně oblečený anarchisto.
Já nejsem nevhodně oblečen.
Jsi a velmi. Pane Bernsteine, podívejte se na jeho kravatu.
Zazpívejme si o Charliem.
-Je nějaká písnička o Charliem? -Je o vás nějaká píseň, pane Kane?
V tomhle městě si koupíte pytlík buráků a hned vám nějakou napíšou.
Vyděl jsem toho chlápka. Je slušný.
Dobrý večer, pane Kane.
Já znám muže, ten vše dokáže
a chudý lid, si jistý může být, že mu vždy pomůže
Jestli ho znám? Miláčka dam
Jen se postaví a dopravní magnáti hned balí krám
Kdo kouří rád, může se smát
Kdopak by hned nehaněl svět, kdyby chudým měl se stát
Bohatý a slavný, zůstal stále stejný
Pět dolarů na tvou hlavu, že znáš jeho příjmení
Už se neptej
Je to Charlie Kane, je to pan Kane!
Pane mu však neříkej, zkus radši starý dobrý Charlie Kane
-Není to báječné? Takový večírek. -Ano.
Co je s vámi?
Kdo ženy zná, rád je líbá
A s každou další to vždy přesně takhle dopadá
Kdo platí jídlo, kdo na pití zve
Kdo tvrdí, že prachy jsou jen k utrácení, a jedná jen jak si umane
Co říkáš, Joe Ne, ne, ne, ne
Bernsteine, tihle muži, kteří jsou nyní u Vyšetřovatele
kteří byli do včerejška u Chroniclu--
Ó, mami, prosím.
-Půjč mi ji. -Co? Tu blondýnu?
-Ne, tu brunetu. -Kde ses tohle naučil, Charlie?
Bernsteine, tihle muži kteří byli u Chroniclu
nebyli právě tak oddaní politice Chroniclu
jako jsou teď oddaní naší?
Bezesporu, jsou stejní jako všichni ostatní.
Mají práci, tak ji dělají.
Jen jim se podařilo stát se nejlepšími z branže.
Zastáváme stejné názory, které zastává Chronicle, Bernsteine?
Samozřejmě ne.
Poslouchejte. Pan Kane je změnil podle své představy novináře za jeden víkend.
Vždy tu bude samozřejmě šance, že oni změní pana Kanea.
Aniž by o tom věděl.
Pane Lelande, dostal jsem kabelogram od pana Kane!
-Dostal jsem kabelogram od pana Kanea. -Co?
-Z Paříže, z Francie. -Cože?
-Podívejte, z Paříže, z Francie. -Pojďte dovnitř.
"Kdo se jen postaví a dopravní magnáti hned balí krám"
-Je dobře, že slíbil, že už zpátky nepošle žádné další sochy. -Bernsteine, Bernsteine.
Podívejte, chce koupit největší diamant na světě.
Pane Lelande, proč jste nejel do Evropy s ním? Chtěl, abyste s ním jel.
Chtěl jsem, aby se Charlie dobře bavil, kdybych byl s ním....
Bernsteine, řekl byste, že jsem suchar?
Svatoušek s nudným ksichtem? Jsem jako učitelka z nové Anglie?
Ano.
-Jestli jste si myslel, že vám odpovím jinak, než pan Kane, neudělám to. -Dobře, dobře.
"Největší diamant na světe."
Nevěděl jsem, že Charlie sbíral diamanty.
Nesbíral.
Sbírá někoho, kdo sbírá diamanty.
Mimochodem, nesbírá jenom sochy.
"Vítejte doma, pane Kane...
"...od 467 zaměstnanců newyorského Vyšetřovatele."
Už přichází!
Vítejte, pane Kane.
-Vím, že mám knírek. -Vypadá hrozně, já vím.
Máme šéfredaktora společenské rubriky?
-Právě tady, pane Kane. -Slečna Townsendová je šéfredaktorka.
Slečno Townsendová, toto je pan Charles Foster Kane.
Slečno Townsendová, byl jsem pryč tak dlouho. Nevím, jak to u vás chodí.
Mám malé slavnostní oznámení.
Přeji si, abyste s ním naložila stejně, jako s jakýmkoli jiným
slavnostním oznámením. -Pane, Kane.
Pane Kane, jménem všech zaměstnanců Vyšetřovatele--
Pane Bernsteine, děkuji mnohokrát, vám všem, já.
omlouvám se, ale teď to nemohu přijmout.
Nashledanou.
Hele, měl příšerně naspěch.
Hej, vy všichni, podívejte se támhle.
Pojďme k oknu.
-Pane Lelande! Pane Bernsteine! -Ano, slečno Townsendová?
To oznámení: "Paní a pan Thomas Monroe Norton
oznamují zasnoubení své dcery Emily Monroe Nortonové
s panem Charlesem Fosterem Kanem."
Honem.
Emily Monroe Norton, ona je neteří prezidenta Spojených Států.
Presidentova neteř?
Než to skončí, bude prezidentova manželka.
Jak se věci vyvrbily, vám nemusím říkat.
Slečna Emily Nortonová nebyla žádné Poupě.
Neskončilo to příliš dobře, že ano?
Skončilo to.
Potom tu byla Susie. To skončilo také.
Víte, pane Thompsone, přemýšlel jsem
to Poupě, které se snažíte tolik vypátrat...
Ano?
Možná to bylo něco, co ztratil.
Pan Kane byl mužem, který ztratil téměř všechno, co měl.
Měl byste se setkat s Jedem Lelandem.
Samozřejmě, že on a pan Kane neměli na vše stejný názor.
Vemte si španělsko-americkou válku.
Myslím, že pan Leland měl pravdu. Byla to válka pana Kanea.
Ve skutečnosti jsme neměli o co bojovat.
Myslíte si, že kdyby nebylo té války pana Kanea
že bychom měli panamský průplav?
Kéž bych věděl, kde je pan Leland.
Už dlouhou dobu mi tyto věci neříkají.
Možná je už dokonce mrtev.
Pokud byste to rád věděl
leží v Huntington Memorial Hospital na sto osmdesáté.
Neříkejte. Měl jsem--
Není to nic mimořádného, řekli mi jen....
Jen stáří.
To je jediná nemoc, u které se netěšíte, že vás budou léčit.
Pamatuji si úplně všechno, mladý muži.
To je mé prokletí.
To je jedna z největších kleteb, která kdy byla na lidské pokolení uvalena: paměť.
Byl jsem jeho nejstarší přítel, a co se mě týká, choval se jako svině.
Ne, že by byl Charlie tak sprostý. Dělal jen kruté věci.
Možná jsem nebyl jeho přítel, ale jestli jsem nebyl, nikdy žádného neměl.
Možná jsem byl to, čemu dnes říkáte poskok.
Pane Lelande, chtěl jste říct něco o Poupěti.
Neměl byste náhodou dobrý doutník?
Mám tu mladého doktora, který si myslí, že přestanu kouřit.
Ne, obávám se, že nemám. Bohužel.
Změnil jsem téma, že ano?
Jaký se ze mě stal protivný stařec.
Jste novinář a rád byste věděl, co si myslím o Charlie Kaneovi.
Mám pocit, že měl jakousi vlastní velikost.
Ale skrýval ji pro sebe.
Nikdy se nerozdal. Nikdy nic nerozdal.
Nechal vám jen spropitné.
Byl velkomyslný.
Mám dojem, že neměl nikdo nikdy tolik názorů.
Ale nikdy nevěřil ničemu kromě Charlieho Kanea.
Po celý život neměl důvěru k nikomu kromě Charlieho Kanea.
Myslím, že s tím pocitem zemřel.
To muselo být dost nepříjemné.
Samozřejmě, že mnoho z nás odchází bez zvláštního přesvědčení o smrti.
Ale víme, co opouštíme. A v něco věříme.
Jste si naprosto jistý, že nemáte doutník?
-Lituji, pane Lelande. -Nevadí.
-Pane Lelande, co víte o Poupěti? -"Poupě?"
Jeho poslední slova: "Poupě."
Viděl jsem to v Vyšetřovateli.
Nikdy jsem nevěřil ničemu, co jsem viděl v Vyšetřovateli.
Ještě něco?
Mohu vám říci o Emily. Chodil jsem s Emily do tanečních.
Byl jsem velice elegantní.
-Mluvili jsme o první paní Kaneové. -Jaká vlastně byla?
Byla stejná jako všechny ty dívky, které jsem poznal v taneční škole.
Velmi krásná dívka. Emily byla trochu krásnější.
Po prvních pár měsících
ona se s Charliem kromě snídaní moc nevídala
byla to svatba jako každá jiná.
-Jsi nádherná. -Nepřeháněj.
Ano, jsi. Jsi velmi, velmi krásná.
Nikdy jsem nebyla na šesti večírcích během jedné noci.
Nikdy jsem nebyla vzhůru tak pozdě. -Jde jen o zvyk.
-Co si pomyslí služebnictvo? -Že se spolu dobře bavíme.
Proč musíš jít hned to redakce?
Nikdy ses neměla provdat za novináře, jsou horší než vojáci.
Já tě naprosto zbožňuji.
Charlesi, i novinář musí spát.
Zavolám panu Bernsteinovi, aby zrušil moje schůzky do poledne.
Kolik je hodin?
Nevím. Je pozdě.
Je brzy.
Charlesi...
Víš, jak dlouho jsi mě nechal čekat včera v noci
když jsi odešel do redakce na deset minut?
Co děláš v redakci uprostřed noci?
Emily, má drahá, tvou jedinou konkurencí je Vyšetřovatel.
Někdy mám pocit, že bych měla raději sokyni z masa a kostí.
Netrávím novinami zas tak moc času.
Nejde jenom o čas. Jde o to, co tiskneš, napadáš prezidenta.
-Myslíš strýčka Johna. -Myslím prezidenta Spojených států.
Je stále jen strýček John a hlupák, který to myslí dobře
a nechá bandu lobbistických lumpů vést jeho administrativu.
-Ten celý ropný skandál-- -On se stal prezidentem, Charlesi, ne ty.
To je chyba, která bude napravena v nejbližších dnech.
Ten tvůj pan Bernstein včera poslal Juniorovi neskutečnou ohavnost, Charlesi.
Já to prostě nechci mít v dětském pokoji.
Pan Bernstein to bude občas chodit kontrolovat.
To musí?
Ano.
-Opravdu, Charlesi, lidé si budou myslet-- -To co jim řeknu, aby si mysleli.
To do ní nebyl nikdy zamilován?
Oženil se kvůli lásce.
Láska.
Pro ni dělal všechno.
Proto šel do politiky. Vypadá to, že my jsme mu nestačili.
Chtěl, aby ho milovali také všichni voliči.
Všechno, co od života chtěl byla láska.
To je Charlieho příběh. Jak ji ztratil.
Chápete, on prostě neměl žádnou, o kterou by se podělil.
Miloval Charlieho Kanea, samozřejmě.
Velmi vroucně.
A svou matku, myslím, že ji vždycky miloval.
-A co svou druhou ženu? -Susan Alexanderovou?
Víte, jak jí Charlie říkal?
Den poté, co jí potkal, mi o ní řekl.
Řekl, že je "typický vzorek americké veřejnosti".
Myslím, že si nemohl pomoci. Musela v sobě něco mít.
Tu první noc, podle toho, co říkal Charlie
jí jen bolel zub.
Čemu se smějete, mladá paní?
-Co je vám, mladá paní? -Holí ně hub.
-Co? -Holí ně hub.
Bolí vás zub?
Chcete říci, že vás bolí zub.
-Co je na tom legračního? -Vy jste legrační, pane.
-Máte na obličeji špínu. -To není špína, ale bahno.
Chcete trochu teplé vody? Bydlím přímo tady.
Co tím chcete říci, mladá paní?
Řekla jsem, jestli chcete trochu teplé vody
mohu vám přinést trochu...teplé vody.
Dobře, děkuji mnohokrát.
Vypadám už teď lépe?
-Tenhle lék ani trochu nepomáhá. -Potřebujete na to přestat myslet.
Omluvte mě, ale má domácí je raději, když jsou ty dveře otevřené
když mám pánskou návštěvu. -Dobrá.
Bolí vás zub nebo ne?
-To nepochybně ano. -Proč se mi zase nezkusíte smát?
-Co? -Jsem stále docela legrační.
Já vím, ale vy nechcete, abych se vám smála.
Ale také nechci, aby vás bolel zub.
Podívejte se na mě.
Vidíte to?
Co to děláte?
Kroutím oběma ušima najednou.
To je ono, smějte se.
Trvalo mi to dva poctivé roky na nejlepší chlapecké škole na světě, abych se to naučil.
Chlápek, který mě to naučil je teď prezidentem Venezuely.
To je ono!
-To je žirafa? -Ne, žádná žirafa.
-Vsadila bych se, že je. -Co?
No, pak je to tedy slon.
-Měl by to být kohout. -Kohout!
Znáte hroznou spoustu triků. Jste profesionální kouzelník?
-Ne, nejsem kouzelník. -Jen jsem přihlížel.
Vy opravdu nevíte, kdo jsem?
Řekl jste mi své jméno, pane Kane, ale já jsem strašně zapomětlivá.
Myslím, že by vám to došlo. Vsadím se, že jsem vaše jméno slyšela miliónkrát.
Opravdu se vám líbím, ačkoli nemáte vůbec ponětí, kdo jsem?
Zajisté. Byl jste úžasný.
Nevím, co bych si bez vás počala.
Bolel mě zub a neznám mnoho lidí.
Já znám lidí až moc.
Hádám, že jsme oba osamělí.
Chcete vědět, co jsem měl v plánu předtím, co jsem si zničil své nejlepší nedělní oblečení?
Vsadím se, že to není vaše nejlepší nedělní oblečení. Patrně jich máte víc.
Jen jsem žertoval.
Byl jsem na cestě do skladiště na západním Manhattanu
na cestě za mým mládím.
Víte, má matka zemřela už dávno. Uskladnili tam její věci.
Nebylo jiné místo, kam by je dali.
Myslel jsem, že už jsem pro ně poslal. Dnes v noci jsem se na ně šel podívat.
Taková trochu sentimentální cesta.
Řídím několik novin. Co děláte vy?
Já?
-Kolik jste říkala, že vám je let? -To jsem neřekla.
Netvrdím, že ano. Kdybyste to řekla, neptal bych se vás.
-Kolik vám je? -Dost stará.
-Jak dost? -V srpnu mi bude dvacet dva.
To je ale požehnaný věk. Co děláte?
Pracuji u Seligmana. Vedu oddělení s notami.
-Tuhle práci chcete dělat? -Ne, chtěla bych být asi zpěvačkou.
-Tedy, má matka vždycky chtěla. -Co se stalo se zpíváním?
No, matka si vždy myslela... ...vždycky mluvila o mě a velké opeře.
Představte si to.
Ale nemám na to hlas. Já jen, víte, jaké jsou matky.
Ano.
-Máte piano? -Piano?
Ano, jedno je v salónku.
-Zazpíváte mi? Nechtěl byste mě slyšet zpívat.
Ano, chtěl.
Neříkejte mi, že vás trápí ten zub.
Ne, už to úplně přestalo.
Dobře.
Pojďme do salónku.
Yes, Lindor shall be mine.
l have sworn it,
For weal or woe,
Yes, Lindor,
Lo giurai.
La vinceró.
Existuje jen jeden muž, který může vymítit politiku
zhoubné nadvlády politického lídra Jima Gettyse.
Mluvím o Charlesi Fosteru Kaneovi, bojujícím liberálovi
příteli dělníků, příštím guvernérovi tohoto státu
který vstoupil do této kampaně.
pouze s jedním úmyslem:
Abych ukázal a zveřejnil nečestnou
naprostou hanebnost politické mašinérie lídra Jima W. Gettyse
nyní plně řízené guvernérem tohoto státu.
Nedal jsem žádné předvolební sliby
protože ještě před několika týdny, jsem neměl žádnou naději být zvolen.
Dnes mám nicméně víc než jen naději.
Jim Gettys...
Jim Gettys však nemá žádnou šanci.
Volí každé stéblo
každý nezávislý výzkum veřejného mínění ukazuje, že budu zvolen.
Dobrá tedy.
Teď si mohu dovolit slibovat.
Dělníci...
dělníci a děti z chudinských čtvrtí
vědí, že mohou očekávat mé maximální úsilí v jejich prospěch.
Spořádaný, obyčejný občan ví, že udělám vše, co bude v mých silách
abych ochránil nerovnoprávné, nedostatečně placené a podvyživené.
-Mami, už je táta guvernérem? -Ještě ne, Juniore.
Pronesl bych nyní své sliby
kdyby mi nedalo tolik práce si je uspořádat a zapamatovat.
Ale jednu věc vám slíbím
a pan Jim Gettys ví, že ji dodržím.
Mým prvním úředním krokem, jako guvernéra tohoto státu
bude ustanovení speciálního obvodu právníků, kteří připraví obžalobu
k soudnímu stíhání a odsouzení lídra Jima W. Gettyse.
Kdyby se konaly volby dneska, vyhrál byste je sto tisíci hlasy.
-Jim Gettys by si ani neškrtl. -Tati.
-Ahoj, synku. Jak se máš? -Není jen vystrašený, je nemocný.
Nad Jimem Gettysem se začínají stahovat mračna. A to myslím naprosto vážně.
-Líbil se ti tátův projev? -Slyšel jsem každé slovo.
- Viděl jsem tě. Ahoj Emily. Nehýbat se!
-Skvělý projev, pane Kane. -Báječný, úžasný.
Zavoláte nám taxík?
-Emily, myslel jsem-- Pošlu Juniora domů autem s Oliverem.
Dobrou noc, otče.
Nashle, synku.
Emily!
Proč jsi poslal Juniora domů autem? Proč nastupuješ do taxíku?
Chci abys se mnou šel na krátkou návštěvu.
-To může počkat. -Ne, nemůže.
O co tu jde, Emily?
Možná, že nakonec nepůjde vůbec o nic. Mám v úmyslu na to přijít.
-Kam jedeš? -Na 185 West, sedmdesátá čtvrtá ulice.
Pokud chceš, můžeš jet se mnou.
Pojedu s tebou.
Nevěděl jsem, že máš tohle nadání pro melodrama, Emily.
Pojďte dál, pane Kane.
Charlie.
Donutil mě, abych poslala vaší ženě ten dopis. Nechtěla jsem to udělat.
Říkal ty nejstrašnější věci....
Paní Kaneová.
Nedomnívám se, že by nás někdo představil.
Jmenuji se Jim Gettys.
Ano?
Já jsem řekl slečně Alexanderové, aby vám poslala těch pár řádek, paní Kaneová.
Zprvu nechtěla. Ale udělala to.
Charlie, věci které mi říkal.... Vyhrožoval mi--
Gettysi!
Myslím, že nebudu čekat až budu zvolen. Myslím, že začnu tím, že ti zlomím vaz.
To byste mohl, ale možná také ne, pane Kane.
Pokud mu zlomíš vaz, Charlesi, tak to už sotva vysvětlí tuhle zprávu:
"Vážné následky pro pana Kanea, vás a vašeho syna."
Měla jsem zařídit, aby přišla-- -Co má ta zpráva znamenat?
Jmenuji se Susan Alexander. Vím, co si asi myslíte--
-Co má ta zpráva znamenat, paní Alexanderová? -To ona neví, paní Kaneová.
Poslala ji, protože jsem jí řekl, že by nebylo moudré, kdyby to neudělala.
-Emily, tento džentlmen-- -Já nejsem džentlmen.
Váš manžel se pouze snaží být vtipný, když mě tak nazývá.
Ani nevím, co znamená, být džentlmen.
Víte, moje představa džentlmena....
Paní Kaneová, kdybych já vlastnil noviny a nelíbily by se mi něčí způsoby
některý politik, řekněme, bojoval bych vším, co bych měl k dispozici.
Nestyděl bych se ho ukázat jako odsouzence v pruhovaných hadrech
aby se na něj jeho děti museli dívat novinách nebo jeho matka.
-Jste ubohý, zvrácený pisálek-- -Mluvíme teď o tom, co jste zač!
Paní Kaneová, bojuji zde o svůj život, nejen o ten politický.
-Charlesi, řekl, že dokud-- -To jsem přesně řekl.
Je tu možnost, že mu odpustím. A je pravděpodobnější, než že on odpustí mě.
Pokud se do zítra nerozhodne, že je tak nemocný, že musí na tak rok dva odejít
v pondělí ráno, všechny noviny ve státě, s výjimkou jeho, přinesou zprávu, kterou jim poskytnu.
Jakou zprávu?
-Románek o něm a slečně Alexanderové. -Nic takového není!
Buďte zticha.
-Paní Kaneová-- -Máme důkazy, které by v titulkách nevypadaly dobře.
Chcete, abych vám ty důkazy přeložil, pane Kane?
Raději bych, aby odstoupil z politického dění, aniž by se ty věci dostaly k tisku.
-Ne, že by mi na něm záleželo, ale bylo by to tak lepší-- -A co bude...
Tak souhlasíte, paní Kaneová?
A co bude se mnou?
Charlie, řekl, že mé jméno bude vláčeno bahnem. Že kamkoli půjdu--
Vypadá to, že se nemůžeš rozhodnout jinak, Charlesi.
Řekla bych, že už bylo rozhodnuto za tebe.
Neříkej mi, že voliči v tomto státě--
Teď mě nezajímají voliči v tomto státě.
Zajímá mě náš syn.
-Charlie, jestli vydají ten článek-- -Nevydají.
Dobrou noc, pane Gettysi.
Jdeš se mnou, Charlesi?
Ne.
Zůstanu tady.
Nemůžu s tím bojovat úplně sám.
Pokud tě nepřesvědčí zdravý rozum, může být příliš pozdě.
Příliš pozdě? K čemu?
Pro tebe a tohle veřejného zloděje
abyste mi vzali lásku národa?
Charlie, měl bys přemýšlet i o jiných věcech. Co tvůj chlapec?
Přeci nechceš, aby si o tobě četl v novinách.
Je pouze jediná osoba na světě, která bude rozhodovat, co udělám. A to jsem já.
Rozhodl ses už dávno, co budeš dělat, Charlesi.
Děláte ze sebe většího hlupáka, než jsem si myslel, pane Kane.
-Nemáme spolu o čem hovořit. -Prohrál jste, proč--
Vypadněte! Jestli mě budete chtít vidět, řekněte dozorci, ať mi napíše dopis.
Kdyby šlo o někoho jiného, tak bych řekl, že to, co čeká vás, pro něj bude ponaučením.
Jenomže vy budete potřebovat víc než jen jedno.
-A také jich více dostanete. -Nestarejte se o mě, Gettysi.
Nestarejte se o mě!
Já jsem Charles Foster Kane!
Nejsem ubohý, zvrácený politik, který se snaží zachránit
před následky svých zločinů!
Gettysi! Pošlu vás za mříže.
Za mříže, Gettysi.
-Jste tu autem, paní Kaneová? -Ano, děkuji.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Noviny. Přečtěte si vše. Zvláštní vydání.
-Noviny? -Ne, děkuji.
S tou miliónovou většinou, která už je proti němu...
a stále se ozývající církevní obcí
obávám se, že nemáme na vybranou.
Tuhle?
Tuhle.
Tak dobrou noc.
-Je něco, co bych-- -Ne, díky, pane Bernsteine.
Radši běžte domů a trochu se vyspěte.
Vy také.
Dobrou noc, pane Kane.
-Ahoj, Jedediahu. -Jsem opilý.
Jestli jsi se opil, aby si se mnou mluvil o
slečně Alexanderové, tak se neobtěžuj.
Nezajímá mě to.
Zadržel jsem nedotknutelnou příčinu reformy, je to tak?
Nepochybně.
Jestli to takhle chtějí, lidé se rozhodli podle sebe.
Je zřejmé, že lidé dávají přede mnou přednost Jimu Gettysovi.
Mluvíš o lidech, jako kdyby si je vlastnil.
Jako kdyby ti patřili. Proboha.
Co se pamatuji, mluvil jsi o tom, že dáš lidem jejich práva
pokud jim budeš moci dát dar svobody
jako odměnu za odvedenou práci.
-Jede. -Pamatuješ si pracující lid?
Také jsem se opil, Jedediah
jestli to trochu pomůže.
To vůbec nepomůže. Navíc, ty jsi se nikdy neopil.
Napsal jsi toho o pracujících strašnou spoustu--
Běž domů.
Mění se v něco, čemu se říká "organizované dělnictvo."
Nebude se ti to líbit ani trochu, až to zjistíš
znamená to, že tvůj dělník očekává něco jako své právo a ne jako tvůj dar, Charlie.
Když se tvoji drazí nerovnoprávní dají opravdu dohromady...
No, páni....
Přerostou v něco většího, než je tvůj monopol
potom nevím, co budeš dělat.
Asi odpluješ na opuštěný ostrov a budeš se povyšovat nad opice.
Toho bych se moc nebál, Jede.
Nespíš tam bude pár těch, které mi řeknou, když udělám něco špatně.
Nemusíš mít vždycky takové štěstí.
Nejsi moc opilý.
Opilý, co se vůbec staráš?
Nezajímáš se o nic jiného, než o sebe.
Jenom přesvědčuješ lidi, že je miluješ tak moc, že by tě měli milovat také.
Jen ty chceš lásku podle svých vlastních podmínek.
Něco, co se má hrát podle tebe, podle tvých pravidel.
-Nech mě pracovat na těch novinách v Chicagu. -Co?
Říkal jsi, že sháníš někoho, kdo by pracoval na divadelní kytice...kritice.
Jsem nalitej.
Chci jít do Chicaga.
Jsi tu příliš cenný.
-Tady už nemám co dělat-- -Dobře, můžeš jít do Chicaga.
Díky.
Stejně se asi zkusím radši opít.
Varuju tě, Jedediahu, nebude se ti tam líbit.
Skučí tam vítr od jezera, a také pravděpodobně nikdy neslyšeli o humru po newburgsku.
Bude ti vyhovovat přespříští sobota?
-Kdykoli si řekneš. -Díky.
Přípitek, Jedediahu, na lásku podle mých podmínek. Jediných podmínek, které kdy znal úplně každý.
Jeho vlastních.
Pane Kane, jsem z Vyšetřovatele.
-O co jde, mladý muži? -Skončil jste s politikou?
Jestli jsem skončil s politikou? Řekl bych naopak.
Stane se z nás velká operní hvězda.
Budete zpívat v metropolitní, paní Kaneová?
Určitě budeme.
Charlie řekl, že pokud ne, tak mi operu postaví.
To nebude nutné.
Ne, ne, ne!
Všichni na místa!
Na místa, prosím!
Pan Leland to píše z dramatického hlediska?
-Ano a my se tím zabývali z novinářského konce. -A společenského.
A co hudební kritika? Máte nějaké?
Ano, ano už jsou vymyšlené.
Pan Mowan napsal parádní recenzi.
-Nadšeně? -Ano, pane.
Pane Bernsteine! Pan Kane. To je překvapení.
Máme dvě dvojstrany fotografií.
-Hudební kritika na titulní straně? -Ano, pane.
Ale ještě tam přijde jedna kritika. Divadelní.
Divadelní kritika.
-Pane Bernsteine, ta je pana Lelanda nebo ne? -Ano, čekáme na ni.
-Kde je? -Přímo tam, pane Kane.
Pane Kane.
Pan Leland a pan Kane
spolu léta nemluvili.
-Nepředpokládáte-- -Tady není co předpokládat.
Omluvte mě.
Zavřete dveře.
Předtím nikdy nepil.
Nikdy. O tom bychom slyšeli.
Co se tam píše?
Ta kritika, kterou napsal?
"Slečna Susan Alexander, krásná, ale beznadějně neschopná amatérka
včera večer otevírala novou chicagskou Operu...
"...v představení...."
Stále nemohu vyslovit to jméno.
"Její zpěv, naštěstí, nespadá do tohoto úseku."
"Pokud jde o její hraní, je absolutně nemožné...."
Pokračujte.
Více už tu není.
O jejím hraní je absolutně nemožné říci cokoli kromě
toho, podle názoru tohoto kritika, že reprezentuje nové dno.
-Podle názoru tohoto kritika. -To jsem neviděl.
Není to zde, pane Bernsteine, to diktuji.
-Pane Kane, já-- -Sežeňte mi psací stroj.
Dokončím kritiku pana Lelanda.
Nazdar, Bernsteine.
-Nazdar. -Dobrý den, pane Lelande.
Kde je moje kritika, Bernsteine? Musím dokončit svou kritiku.
-Pan Kane ji za vás dokončuje. -Charlie?
Charlie je tam?
Hádám, že ji upravuje.
Tušil jsem, že to nikdy neprojde.
Pan Kane dopisuje vaši kritiku ve stejném duchu, v jakém jste ji začal.
Píše negativní kritiku, tak, jak jste ji chtěl.
To vám, myslím, ukáže.
Ahoj, Jedediahu.
Ahoj, Charlie.
Nevěděl jsem, že spolu mluvíme.
Jistěže mluvíme, Jedediahu.
Máš padáka.
Ten příběh zná každý, pane Lelande, ale proč to udělal?
-Jak může člověk napsat kritiku-- -Vy prostě Charlieho neznáte.
Myslel si, že mi tou dokončenou kritikou ukáže, že je čestný muž.
Vždycky se snažil něco dokazovat.
Celá ta věc se Susie a operní zpěvačkou.
To se snažil něco dokázat.
Víte jaké byli titulky v novinách den před volbami?
"Kandidát Kane přistižen v hnízdečku lásky se...uvozovky...zpěvačkou...uvozovky."
Rozhodl se odstranit uvozovky z té zpěvačky.
Hej, sestro!
Před pěti lety napsal z toho místa dole na jihu.
Jak tomu říkají, Shangri-la? EI Dorado? Sloppy Joe's? Jak se to místo jmenovalo?
No dobrá, Xanadu, celou dobu jsem to věděl.
Chytl jste se na to, že jo? Ale řekl bych, že mě není tak těžké prokouknout.
No, nikdy jsem mu ani neodpověděl.
Možná jsem měl.
Myslím, že byl tam dole v tom koloseu celé ty roky dost osamělý.
Nedokončil to, když ho opustila. Nikdy to nedokončil.
Nikdy nic nedokončil, kromě mé kritiky.
-Jasně, postavil pro ni ten barák. -To musela být láska.
Já nevím.
Byl zklamaný v reálném světě, tak si vybudoval svůj vlastní, absolutní monarchii.
V každém případě šlo o něco většího než jen o operu.
-Sestro. -Ano, pane Lelande.
Už jdu.
-Udělejte pro mě jednu věc. -Jistě.
Zastavte se v trafice, až půjdete ven, a sežeňte mi pár dobrých doutníků.
-Velmi rád. -Děkuji.
Jedna stačí.
Když jsem byl mladý, měl jsem dojem, že sestry byly půvabné.
No, nebylo na tom víc pravdy, než je dnes.
-Vezmu vás za ruku. -No dobře, dobře.
-Nezapomenete na ty doutníky? -Nezapomenu.
Zabalte je, aby vypadali třeba jako zubní pasta, nebo je zabaví na přepážce.
Víte, ten mladý doktor, o kterém jsem vám říkal, no
on má představu, že mě udrží naživu.
Raději bych, kdybyste jen mluvila. Cokoli vás napadne
o vás a panu Kaneovi.
Kane. Nechtěl byste slyšet, co mě napadne o mě a Charlie Kane.
Víte, možná jsem neměla Charliemu zpívat, když jsme se poprvé potkali.
Ale potom jsem toho nazpívala hrozně moc.
Zpívala jsem učitelům za sto dolarů na hodinu.
-Dostali to učitelé, ne já. -Co jste dostala vy?
Nedostala jsem ani ň, kromě hodin hudby. To je vše, co v tom bylo.
Vzal si vás přeci.
O svatbě se nijak nezmínil dokud nebylo po všem
a dokud se to o nás nedostalo do novin
a on neprohrál volby, a ta paní Nortonová se s ním nerozvedla.
Opravdu se zajímal o můj hlas.
Proč postavil tu operu?
Nechtěla jsem to. Nechtěla jsem jedinou věc. Byl to jeho nápad.
Všechno byly jeho nápady
kromě toho, že jsem ho opustila.
Nezapomínejte!
Nebuďte nervózní.
Prosím. Vraťme se zpět.
Podívejte se na mě, paní Kaneová, drahoušku.
"Dostaňte hlas z krku... ...umístěte tón správně v ústech."
Bránice!
Jste mimo výšku.
Někteří lidé zpívat umějí. Někteří ne.
Nemožné.
Není vaším úkolem vyjadřovat se k nadání paní Kaneové.
Máte cvičit její hlas, pane Matiste. Nic víc.
Prosím pokračujte v hodině.
-Ale, pane Kane. -Prosím.
Bude to jen pro smích celému hudebnímu světu. Lidé si budou myslet--
Lidé si budou myslet. Zajímáte se o to, co si pomyslí lidé?
Asi bych vás měl trochu poučit. To, co si budou lidé myslet, záleží jen na mě.
Noviny například.
Vedu několik novin odsud až po San Francisco.
Je to tak, drahá?
Pan Matiste poslechne zdravý rozum.
Jak vás mohu přesvědčit-- -Nemůžete.
To je v pořádku, drahá, pokračuj.
Myslel jsem, že se na to budete dívat jako já.
Ne, ne, ne.
Ach, jsi krutý
Příliš snadno jsi mi podlehl
Bohové jsou toho svědky
Ti bohové, kteří v mém lůně
Rozžali
Ten osudný plamen
Řekněte mi, jak mám odčinit
Tak velký hřích
Jsem toho plna
Stále plna
Ne, nemohu odolat
Ach, Bohové, dostaňte mě z toho
Ty osudné plameny
Myslím, že je to strašné
Rozžíhají mou smrt
Ach, mé srdce
Tam musíš bodnout
Ach, mé srdce
Bodni
Půjč mi svůj meč
Bodni...
Přestaň mi říkat, že je tvůj přítel.
Přítel nenapíše takovou kritiku.
Všechny tyhle ostatní noviny se mě snaží rozcupovat. To jsem mohla čekat.
Ale že Vyšetřovatel vyšel s něčím takovým! Zkazil celý můj debut!
Vstupte!
Otevřu.
Přítel. Ne takový jaké znám já
ale já nejsem tak prvotřídní jako ty.
A nikdy jsem nechodila do skvělých škol.
To už by stačilo, Susan.
Od pana Lelanda, pane.
Jed Leland?
-Chtěl, abych zajistil, že to dostanete osobně. -Děkuji.
Je to něco od něj?
Charlie!
Pokud jde o tebe, měl by sis nechat vyšetřit hlavu.
Poslat mu dopis, říct mu, že je přítel
s šekem na 25 tisíc dolarů.
Jak říkáš takovému způsobu výpovědi?
Poslal jsi mu šek na 25 tisíc dolarů, že ano?
Ano.
Poslal jsem mu šek na 25 tisíc dolarů.
Co to je?
Prohlášení o zásadách.
Co?
Cože to je?
Starožitnost.
Jsi děsně vtipný, viď?
Ale můžu ti říct jednu věc, která ti už nepřijde zábavná. A to je moje zpívání.
Skončila jsem.
Nikdy jsem nechtěla zpívat, to zaprvé.
Se zpíváním budeš pokračovat, Susan.
Nehodlám se nechat zesměšňovat.
Nehodláš se nechat zesměšňovat!
A co já? Já musím zpívat.
Já jsem ta, co musí snášek kritiku.
Proč mě nenecháš na pokoji?
Mě mé důvody stačí, Susan!
Vypadá to, že ty jim nejsi schopna porozumět.
Už ti je nebudu opakovat.
Se zpíváním budeš pokračovat.
Sežeňte doktora Coreyho.
Susan.
Během jednoho dvou dnů bude v naprostém pořádku, pane Kane.
Neumím si představit, jak se mohla paní Kaneová dopustit tah hloupého omylu.
Ta sedativa, co jí dal doktor Wagner, byla v poněkud větší lahvičce.
Stres z příprav té nové opery ji musel rozrušit a zmást.
Ano, jsem si jist, že to bylo tím.
Budete proti, když tady s ní zůstanu?
Ne, ani v nejmenším. Rád bych, aby tu byla i sestra.
Dobrou noc, pane Kane.
Charlie.
Nedokážu ti vysvětlit, jak jsem se cítila, Charlie.
Ale už nedokážu znovu projít tím zpíváním.
Netušíš, co to znamená, vědět, že lidé...
Že tě celé publikum nechce.
To s nimi musíš právě bojovat.
Dobrá.
Už s nimi nebudeš muset bojovat.
Je to jejich ztráta.
Co to děláš?
Skládačky?
Charlie, kolik je hodin?
Jedenáct třicet.
V New Yorku?
Řekla jsem kolik hodin je v New Yorku?
-Jedenáct třicet. -V noci?
Buldok šel zrovna do tisku.
Tedy, ať žije Buldok!
Gee, jedenáct třicet. Večírky právě ožívají.
Lidé chodí do nočních klubů a restaurací.
Samozřejmě, my jsme jiní, protože žijeme v paláci.
Vždycky jsi tvrdila, že chceš žít v paláci.
Člověk by se mohl v tomhle skladišti zbláznit.
S nikým si nepromluví, s nikým se nemůže pobavit.
Čtyřicet devět tisíc akrů ničeho. Jen kulisy a sochy.
Jsem osamělá.
Až do včerejška jsme najednou neměli méně než padesát tvých přátel.
Myslím, že když se podíváš do západního křídla
pravděpodobně ještě najdeš tucet přítomných rekreantů.
Ze všeho si děláš legraci.
Charlie, chci se podívat do New Yorku. Už mě unavuje být pořád hostitelka.
Chci se bavit. Prosím, Charlie.
Charlie, prosím.
Náš domov je tady, Susan.
Nezajímá mě návštěva New Yorku.
Co děláš?
Věc, kterou nikdy nepochopím, Susan
jak můžeš vědět, že jsi je už nesložila?
Má to daleko větší smysl, než sbírání soch.
Možná máš pravdu.
Občas se divím
ale zvykneš si na to.
Není to zvyk! Dělám to, protože mě to baví.
Myslel jsem, že bychom si zítra mohli vyjet na piknik, Susan.
Myslel jsem, že bychom si zítra mohli vyjet na piknik.
Pozveme všechny a strávíme noc u Everglades.
Pozvat všechny? Myslíš objednat všechny a nechat je spát ve stanech.
Kdo chce spát ve stanech, když mají vlastní pokoje
s koupelnou, kde všechno najdou?
Myslel jsem, že bychom si zítra mohli vyjet na piknik.
Nikdy mi nedáš nic, na čem by mi opravdu záleželo.
Lásku já neznám
Protože láska je jen klam
Zahrával jsem jsi s ní
Jako mol v modrém plameni
Ztracen nakonec, vážení
Roky dlouhé
se marně kaluží slz plavilo srdce mé
Přemýšlím čím to je...
Ano jistě, dáváš mi věci, ale pro tebe to nic neznamená.
Jsi ve stanu, drahá, nejsi doma.
Slyším tě velmi dobře, i když mluvíš normálním tónem.
Jaký je rozdíl v tom, dát mi náramek a dát někomu sto tisíc dolarů
za sochu, kterou necháš zabalenou a nikdy se na ni nepodíváš?
Jsou to jen peníze. Nic neznamenají.
Nikdy jsi mi nedal nic, na čem by ti opravdu záleželo.
Chci, aby si s tím přestala.
Nehodlám s tím přestat.
V celém svém životě jsi mi nikdy nic nedal.
Jen si se mě snažil koupit, abych ti něco dala.
Susan!
Lásku já neznám
Cokoli dělám, dělám, protože tě miluji.
Ty mě nemiluješ.
Ty chceš, abych tě já milovala.
Jistě. "Jsem Charles Foster Kane.
"Cokoli si přejete, jen to řekněte a je to vaše.
Ale musíte mě milovat."
Neříkej mi, že toho lituješ.
Nelituji.
Pane Kane?
Paní Kaneová vás chce vidět, pane.
Marie pro ni balí už od rána.
Marie, řekni Arnoldovi, že jsem připravena. Řekni mu, že může odnést zavazadla.
Ano, madam.
Copak jsi se úplně zbláznila?
Neuvědomuješ si, že naši hosté... ...že o tom bude každý vědět?
Že sis sbalila tašky, poslala pro auto--
A opustila tě?
Samozřejmě to uslyší.
Nebudu se loučit, jen s tebou.
Ale nikdy jsem si nepředstavovala, že by lidé nevěděli.
Nenechám tě odejít.
Sbohem, Charlie.
Susan.
Prosím neodcházej.
Prosím, Susan.
Od teď bude všechno přesně tak, jak to budeš chtít ty.
Ne tak, jak si já myslím, že to chceš, ale
podle tebe.
Nemusíš odejít.
Tohle mi nemůžeš udělat.
Chápu.
Jsi to ty, komu se něco stane.
O mě vůbec nejde.
Nejde o to, co to znamená pro mě.
Nemohu ti to udělat?
Ale ano, mohu.
V případě, že jste to neslyšel, ztratila jsem všechny své peníze a bylo jich hodně.
Posledních deset let to bylo s penězi těžké.
Nebyli na mě přísné. Prostě jsem ztratila všechny své peníze.
-Jedete dolu do Xanadu? -Ano v pondělí, s pár lidmi z kanceláře.
Pan Rawlston to chce celé vyfotografované.
Vedeme fotografický časopis.
Jestli jste chytrý, dáte se dohromady s Raymondem. Je vrchní sluha.
Od něj se toho dozvíte spoustu.
Ví, kde jsou pohřbena všechna ta těla.
Víte, nicméně mi je tak nějak líto pana Kanea.
Myslíte si, že mě ne?
Co vy víte. Už je ráno.
Někdy se stavte a řeknete mi svůj životní příběh.
Poupě?
Povím vám o Poupěti.
Na kolik si to ceníte?
Tisíc dolarů?
Fajn.
Dobře, povím vám to, pane Thompsone.
-Občas se choval jaksi zvláštně, víte? -Ne, to jsem nevěděl.
Ano, někdy dělal šílené věci.
Pracoval jsem pro něj jedenáct let
jako vedoucí celého domu, takže bych to měl vědět.
-Poupě. -Ano.
Jak jsem vám řekl, stařík se občas choval jaksi zvláštně
ale já věděl, jak ho zvládnout-- -Potřeboval hodně péče? -Ano
Ale já věděl jako ho zvládnout.
Jako tenkrát, když ho opustila žena.
Poupě.
Chápu.
-A to je, co víte o Poupěti? -Ano.
Slyšel jsem ho to říct ještě jednou.
Jen řekl:
"Poupě."
Pak upustil tu skleněnou kouli a ta se rozbila na podlaze.
Potom už nic neřekl a já věděl, že byl mrtvý.
Říkal všechny možné věci, které nic neznamenaly.
Sentimentální chlapík, že ano?
-Ano i ne. -To nestojí za tisíc dolarů.
Můžete se ptát dál, jestli chcete.
Odjíždíme dnes v noci
až skončíme s balením obrazů.
Nechte si hodně času.
Vlak zastavuje na křižovatce na znamení, ale neradi čekají.
Pamatuji si, když čekali celý den
když si to pan Kane přál.
Radši sebou hněte.
-Hej, můžeme jít dolů? -Ano, pospěšte si. Odcházíme.
Kolik si myslíte, že tohle všechno stojí, pane Thompsone?
Milióny.
Pokud by to někdo chtěl.
No, alespoň koupil všechny tyhle věci Americe.
-Co je tohle? -Další Venuše.
Dvacet pět tisíc dolarů.
To je hodně peněz za dámu bez hlavy.
-Banky mají potom smůlu, co? -No, to já nevím.
-Vyklidí to bez potíží. -Nikdy nic nevyhodil.
"Vítejte doma, pane Kane, od 467 zaměstnanců newyorkského Vyšetřovatele."
Jedny kamna z pozůstalosti po Mary Kaneové, Little Salem, Colorado. Cena: 2 dolary.
Máme nashromáždit vše, jak odpad, tak umění.
Bezpochyby to byl vášnivý sběratel.
Sbíral cokoli a kdekoli.
Úplná straka, co?
-Hej podívejte, skládačky. -Těch máme hodně.
Barmský chrám a tři španělské stropy dole v hale.
Část skotského hradu
to nemůže být zabalené.
Chci to. Dejte ty věci všechny dohromady.
Paláce, obrazy, hračky a všechno.
Co to bude znamenat?
-Charles Foster Kane? -Nebo Poupě.
-Co ty na to, Jerry? -Co je Poupě?
To řekl, když zemřel.
Zjistil jste někdy, co to znamená?
-Ne, nezjistil. -Co jste zjistil o něm?
Ve skutečnosti mnoho ne.
Raději bychom měli začít.
Co jste celou tu dobu dělala?
Hrála si se skládačkou?
Kdybyste objevil, co znamenalo to Poupě, vsadila bych se, že to všechno vysvětlí.
Ne, to si nemyslím.
Ne.
Byl člověkem, který měl všechno, co kdy chtěl, a pak to ztratil.
Možná bylo Poupě něco, co nemohl získat, nebo něco, co ztratil.
Nic by to neobjasnilo.
Nemyslím, že by jedno slovo mohlo objasnit lidský život.
Ne. Myslím, že Poupě je jen kouskem ve skládačce.
Chybějícím kouskem.
Tak, pojďte všichni
zmeškáme vlak.
Hoďte tam to harampádí.
POUPĚ
Konec
Většina hlavních herců v "Občanu Kaneovi" je u filmu nová. Mercury Theatre je hrdě uvádí.
Možná sem byl tím, čemu dnes říkáte poskok.
Všechno byly jeho nápady
kromě mého odchodu.
Už jsem mu sbalila kufr.
Mám ho pro něj sbalený už týden.
Někdy mám dojem, že bych měla raději sokyni z masa a kostí.
Budete potřebovat více než jednu lekci.
A také jich více dostanete.
Jestli jsem zaneprázdněn, já?
Jsem předsedou výboru. Nemám nic než čas.
Co byste rád věděl?
Mysleli jsme, pane Bernsteine, kdybychom mohli zjistit, co myslel svými posledními slovy, když umíral....
Sentimentální chlápek, že ano?
Ano a ne.
"Myslím, že by bylo zábavné řídit noviny."
Překlad a korekce: Pokey